аліменти
АЛІМЕ́НТИ, ів, мн.
Кошти на утримання, що виплачуються у передбачених законом випадках неповнолітнім або непрацездатним членам сім'ї особами, які пов'язані з ними близькими родинними стосунками.
Хоч дехто й радив, щоб на аліменти подавала, але ні, кажу, так обійдусь (О. Гончар);
Твій батько покинув нас, і це трапляється не так уже й рідко. Я в нього не хотіла брати аліментів, бо бачиш... Ми всі в цьому домі занадто горді (Валерій Шевчук);
Реєстрація шлюбу є безумовним доказом шлюбу при розв'язанні таких важливих для сім'ї питань, як стягнення аліментів, поділ майна (з наук.-попул. літ.).
Словник української мови (СУМ-20)