прошмандовка
(-и) ж.
1. крим.; жрм; зневажл. Повія, яка опустилася. БСРЖ, 487; ЯБМ, 2, 254.
2. жрм; презирл., лайл. Жінка легкої поведінки. Бела забігла до кімнати, перевірила туалет, кухню та ванну, обдивилася балкон, не забула і про кладовку. "Де його прошмандовка?" — накинулася вона на господарів. Колись Михайло зняв її п'яненького чоловіка разом з манекенницею і, мабуть, фотографія та потрапила до Бели (В. Діброва, Збіговиська).
Короткий словник жарґонної лексики української мови