пахолок
ПА́ХОЛОК, лка, ч., діал.
Холка.
Огир, вигнувши пахолок трушкував по колу (В. Дрозд).
ПАХО́ЛОК, лка, ч., заст.
1. Слуга.
[Конон:] Я наче .. пахолок у моєї жінки, що мушу робити тільки так, як моїй жінці забагнеться (М. Кропивницький);
Пахолки у білих свитках розносили мед у високих срібних келихах (Н. Рибак);
* Образно. Сколінені мужі і ниці пахолки німотні руки перед себе рвуть (В. Стус).
2. Хлопчик, підліток.
Я маленький пахолок, родився у вівторок (колядка);
Вже Павлусь був чималий пахолок, а вона ще возилася з ним, як з маленькою дитинкою (О. Стороженко).
Словник української мови (СУМ-20)