розумниця
розу́мниця
-і, розм.
Жін. до розумник.
Джерело:
Великий тлумачний словник сучасної української мови
на Slovnyk.me
Значення в інших словниках
- Розумниця — Розу́мниця іменник жіночого роду населений пункт в Україні Орфографічний словник української мови
- розумниця — РОЗУ́МНИЦЯ, і, ж. і рідше ч., розм. 1. Розумна, розсудлива, знаюча людина. Бабусенька була розумниця велика, Усе було одно твердить: “Давненько сказано: своя рука владика ..” (Л. Словник української мови у 20 томах
- розумниця — РОЗУ́МНИЦЯ, і, ж. і рідко ч., розм. 1. Розумна, розсудлива, знаюча людина. Бабусенька була розумниця велика, Усе було одно твердить: «Давненько сказано: своя рука владика..» (Гл., Вибр. Словник української мови в 11 томах
- розумниця — Розумниця, -ці ж. Умница. Шевч. 306. Словник української мови Грінченка