пляма
Пля́ма, -ми
ж. Пятно. Вас. 153. Де-не-де темними плямами червоніла на траві запеклая кров. Стор. МПр. 105. Без страху й плями лицарь запорозький. К. ЦН. 291. ум. плямка, плямочка. На небі ні хмарочки, ні плямочки — чисте. Мир. Пов. І. 167.
Джерело:
Словник української мови Грінченка
на Slovnyk.me
Значення в інших словниках
- пляма — пля́ма іменник жіночого роду Орфографічний словник української мови
- пляма — Ляпка, цятка, (чорнильна) клякса; (ганебна) тавро; плямка, плямина. Словник синонімів Караванського
- пляма — див. наклеп Словник синонімів Вусика
- пляма — [пл’ама] -мие, д. і м. -м'і Орфоепічний словник української мови
- пляма — -и, ж. 1》 Частина якої-небудь поверхні, що вирізняється своїм забарвленням, кольором, освітленням. || Забруднене місце на чому-небудь. Родима пляма. Жовта пляма — місце найкращого бачення (сприймання світла) в сітківці ока людини і хребетних тварин. Великий тлумачний словник сучасної мови
- пляма — Пля́ма, -ми; пля́ми, плям Правописний словник Голоскевича (1929 р.)
- пляма — ПЛЯ́МА, и, ж. 1. Частина якої-небудь поверхні, що виділяється своїм забарвленням, кольором, освітленням. На килимі були виткані не квітки, а якісь дуже ясні, ніби квітчасті плями, або червоні та білі латки (І. Словник української мови у 20 томах
- пляма — бі́ла пля́ма. 1. Непізнаний, невивчений район, край, необжита місцевість і т. ін. Охоплює висока гордість.., Коли згадаєш чесних і відважних Російських відкривателів земель... Фразеологічний словник української мови
- пляма — ПЛЯ́МА (частина поверхні, що виділяється своїм забарвленням, кольором, освітленням), ЛА́ТКА, ПЛІШИ́НА розм.; ПЛЯ́МКА, ЦЯ́ТКА розм., ЦЯ́ТА розм., ЦЯТИ́НА розм. (невелика); ПІДПА́ЛИНА, ВІДМІ́ТИНА (перев. на тілі тварини, птаха); ЛЯ́ПКА розм. Словник синонімів української мови
- пляма — ПЛЯ́МА, и, ж. 1. Частина якої-небудь поверхні, що виділяється своїм забарвленням, кольором, освітленням. На килимі були виткані не квітки, а якісь дуже ясні, ніби квітчасті плями, або червоні та білі латки (Н.-Лев. Словник української мови в 11 томах